Nu mă pot implica în politica internă a școlii.
Directorul meu nu ascultă decât de șefa catedrei
și ea nu mă ajută cu nimic.
Va trebui să găsești o metodă de a te descurca.
Nu, aș prefera să discut direct cu cineva cu o poziție înaltă.
Dnă. Gruwell, există un sistem
care se bazează pe mulți ani petrecuți în conducerea învățământului.
- Trebuie să respectați acest sistem. - Nu. Nu voi face asta.
Uitați, eu doar încerc să-mi fac treaba.
Care e rostul unui program de integrare voluntară
dacă elevii care ajung la liceu au un nivel de lectură de clasa a 5-a ?
Eu am susținut acest program.
Cu tot respectul,
tot ce face acest program este să țină elevii la păstrare
până când sunt destul de în vârstă să dispară.
Vă respect intențiile,
dar nu pot face nimic la nivel de clase individuale.
Dr. Cohn, de ce s-ar mai obosi ei să vină la școală
dacă știu că doar ne pierdem timpul ca să le predăm ?
Le spunem : "Mergeți la școală." "Obțineți o educație."
Apoi spunem "Nu pot învăța, așa că să nu irosim resursele."
Mă gândesc la excursii.
Cei mai mulți dintre ei n-au ieșit niciodată din Long Beach.
Nu li s-a oferit ocazia
să-și lărgească orizonturile dincolo de ceea ce au deja.
Și își doresc asta. O știu.
Și nu e vorba decât de un sistem bazat strict pe recompense.
Nu vor primi nimic ce nu vor fi câștigat
prin muncă școlară și mărirea notelor.
Dar dacă dna. Campbell nu vă dă spre folosință cărți
din cauza restricțiilor bugetare,
nu o să fie de acord cu excursii școlare.
O să adun eu banii necesari.
Nu vreau decât să știu că nu voi întâmpina obstacole.
Nu pot să le promit nimic ce nu le pot oferi.
Nu aș face decât să demonstrez ceea ce ei cred deja.
Tot ce spun este că dna. Campbell nu are de ce să fie deranjată cu asemenea lucruri.
Ești recepționeră la Marriott ?
Doar în weekenduri.
Tu joci tenis cu Evan sâmbăta.
Și poți să joci golf cu tata duminică.
Vrei să joc golf ?
Și bonusul este că primesc reduceri
la camerele din hotelele Mariott din toată lumea.
Am auzit de multe lucruri ciudate,
Dar o profesoară-vânzătoare-de-sutiene- receptioneră-de-hotel sigur e ceva nou.
Mi-ai spus că slujba ta cu jumătate de normă e temporară.
Este. Dar nu știu pentru cât timp.
- ȘI dacă aș spune nu ? - Nu ce ?
- Dar pot să fac asta, Scott. - Nu, nu e vorba de asta.
Poți face orice ! Știm asta deja.
Doar că eu.. Tu..
Nici nu m-ai întrebat.
- Doar încerc să-mi fac meseria, Scott. - Luându-ți încă două slujbe ?
Nu înțeleg, Erin.
Scott, acum e timpul să urmărim ce ne dorim,
când suntem tineri, înainte de a avea o familie
Poate că e vremea potrivită să te întorci la școală,
să-ți iei licența în arhitectură.
N-ar fi minunat ?
Ce ?
Nimic.
Deci, o să vă sun să vă prezint o listă de posibile locații pentru excursie.
Am programat o întrunire a Consiliului săptămâna viitoare.
Deci nu ar trebui să fie nici o problemă.
- Vă mulțumesc atât de mult. - Cu plăcere.
- Mă bucur că te-am văzut, Paula. - Și eu pe tine.
- Bună. - Bună ziua.
Directorul Banning a primit un telefon de la Dr. Cohn.
Se pare că îți duci elevii într-o excursie ?
Da, dar e în weekend, deci nu va afecta programul de testări.
Știu cât de ocupată sunteți
și din moment ce plătesc excursia din banii mei, nu am găsit motiv să vă deranjez.
O să mă întorc imediat.
Nu, nu nu. Erin ?
- Intră înapoi în mașină. - Tată, aici stă.
Mă duc eu după el. Intră în mașină și închide ușa
- Cum îl cheamă ? - Andre Bryant.
Andre.
De când a plecat tata, mama nici nu se mai uită la mine, pentru că semăn cu el.
Și cum fratele meu e în închisoare,
se uită la mine de parcă și eu tot acolo urmează să ajung.
Nu mă vede pe mine.
Nu mă vede deloc.
Ies în oraș.
- Ce mai zici ? - Salut.
Unde mergi ? Am nevoie de tine.
Nu, omule, nu pot acum. Trebuie să merg undeva.
Diseară. Te ajut diseară.
Trebuie să fac ceva și nu pot căra aia cu mine.
Las-o baltă, o să găsesc pe altcineva.
Nu pot să te-aștept toată ziua.
Salut.
Îmi pare rău pentru fratele tău. Am auzit că l-au băgat pe viață.
Nu o să-l bage. Tipul cu care era a mărturisit.
Cui ? Lui frate-tău ?
Salut. Tu ești Andre ?
- Salut ! - Bună.
- Ce e ? - Pune-ți centura de siguranță.
Și tu, domnișoară.
Ați mai fost în Newport Beach vreodată ?
Ce ? AM fost acolo anul trecut în drum spre Paris.
Paris.
E bine.
Ți-am adus ceva.
E o carte bună. O citesc pentru școală/
E despre un puști dintr-o bandă și m-am gândit că ți-ar plăcea s-o citești.
Mi-a spus ce trebuie să zic când sunt la bară.
La începutul turului, îți dau o poză cu un copil.
Poți afla cine erau și în ce lagăr au fost trimiși.
La sfârșitul turului, poți afla dacă a supraviețuit.
Eu am avut o fetiță din Italia.
Tito, șapca.
Kristallnacht, așa i-au spus. Noaptea Sticlei Sparte.
Sute de sinagogi vandalizate și arse.
Peste 7000 de magazine evreiești distruse.
Mai mult de 100 de evrei uciși.
Un mic centru pentru copii din Isieux din provincia franceză Ain.
Printre copiii deportați în ziua aceea spre Birkenau
se afla fata de 11 ani Liliane Berenstein,
care, înainte de a pleca, i-a lăsat o scrisoare lui Dumnezeu.
Fiul meu cel mic a murit. A coborât din tren și l-au omorât.
Nu știu de ce m-a deranjat atât de tare.
Am văzut moarte toată viața mea.
Dar băiatul ăsta nu avea decât 5 ani.
Dna. G a ținut o masă foarte frumoasă pentru noi la hotelul unde lucrează.
A invitat supraviețuitori ai Holocaustului să ne cunoască.
Erau Elisabeth Mann.
Părinții mei, sora și doi frați.
Gloria Ungar.
Dacă vedeai pe cineva cu un număr pe mână,
aceia erau norocoșii.
Oamenii care, când am ajuns la Auschwitz,
când tatuau oamenii, au fost duși să facă munca de sclavi.
Nu și ceilalți, printre care s-au numărat mulți membri ai familiei mele.
Așa că am fugit, câțiva dintre copii.
Aveam pe-atunci 11 ani și jumătate.
Eddie llam.
Unde să mă duc, habar n-aveam,
dar țineam minte un loc unde trăisem odată.
Și când am ajuns acolo, nu mai era nici măcar un evreu.
AM ost în cel mai rău lagăr, am fost în Auschwitz.
Și Renee Firestone.
Când am ajuns, părinții mei au fost luați imediat.
Sora mea cea mică, care avea 14 ani atunci,
a stat cu mine o perioadă de timp.
Și mai târziu, am fost despărțite.
Și-a pierdut toată familia în lagăre.
A venit în țara asta cu 4 dolari în buzunar și cu un copil nou-născut.
Nu o să-i uit niciodată pe oamenii ăștia.
Apoi a fost ucisă pentru că nu voiau..
Nu pot să cred că dna. G a făcut toate astea pentru noi.
Bună, dragă, eu sunt.
Încă suntem la restaurant dacă vrei să vii și tu.
N-am comandat desertul încă
și copiii se simt minunat.
Ar trebui să-i vezi.
Dacă ajungi acasă repede, vino pe-aici. E doar 21:30 acum.
Ok, ne vedem mai târziu. Te sărut. Pa.
De câte ori trebuie să-ți repet ?
Mișcă-ți fundu-ncoace !
Deci, ați avut toată vara la dispoziție să citiți cartea asta.
Și cred că ar fi cel mai potrivit
să începem cu Victoria cu perspectiva neagră asupra poveștii.
Victoria ?
Am un semn pe față pe care scrie,
"Purtătoare de Cuvânt Națională pentru Nenorocirile Poporului Negru" ?
De unde naiba să știu perspectiva neagră asupra culorii mov ?
Mi-a ajuns, dacă nu schimb cursurile o să-l rănesc pe tâmpitul ăsta.
Profesorii se poartă cu mine de parcă aș fi un fel de Piatră Rosetta
pentru afro-americani.
Ce ? Afro-americanii învață să citească,
și într-un mod miraculos ajungem toți la aceeași concluzie ?
În momentul ăla, m-am hotărât să vă cum e la cursul de engleză al prietenei mele Brandy.
- Mă bucur să te văd, omule. - Salut și eu.
- Cum te-ai distrat vara asta ? - Excelent.
Ești tot alb, văd că.
În regulă, toată lumea. Sunteți gata ?
- Bună ziua, dnă. G. - Salut.
În regulă, băieți și fete, ascultați ! Asta e ceea ce vreau să faceți.
Vreau ca fiecare dintre voi să vină în față și să ia una dintre pungile astea,
acre conțin cele patru cărți pe care o să le citim semestrul ăsta.
Super !
Sunt cărți deosebite
și fiecare îmi aduce aminte într-un fel de unul dintre voi.
Dar înainte să luați cărțile,
vreau să luați unul dintre paharele astea de vin spumant
și să țineți fiecare un toast.
O să ținem un toast pentru schimbare.
Ce înseamnă asta este că, din acest moment încolo,
Fiecare voce care v-a spus : "Nu poți !" este redusă la tăcere.
Orice motiv care vă face să credeți că lucrurile nu se schimbă va dispărea.
Și persoana care erați până acum..
Rândul acelei persoane s-a terminat. E rândul vostru acum.
Bine ?
Haide, sunteți gata să dăm drumu' petrecerii ăsteia ?
- Ce e ? - Nu mai incerca chestii dintr-astea.
Care-i treaba ?
Știți, am avut iubiți de când aveam vreo 11 ani.
- Te cred. - Taci din gură.
Păi, eram genul de persoană
care urma să rămână însărcinată înainte de 16 ani și să renunțe la școală.
Ca mama.
N-o să se întâmple.
Nimeni nu ascultă de un adolescent.
Toată lumea crede că ar trebui să fim fericiți doar pentru că suntem tineri.
Nu văd războaiele pe care le purtăm zi de zi.
ȘI într-o zi, războiul meu se va sfârși.
Și eu nu voi muri.
Și nu voi tolera abuzuri din partea nimănui.
Sunt puternică.
Mama m-a dat afară când am intrat în viața de bandă.
Dar aș vrea să mă vadă absolvind.
Mi-ar plăcea să ajung la 18 ani.
Dnă. G ? Pot să citesc ceva din jurnal ?
Ar fi excelent.
Cine e ?
Băi, e cu noi din anul 1.
- Cum îl cheamă ? - Nu știu.
"Vara asta a fost cea mai rea din scurta mea viață de 14 ani.
"Totul a început cu un telefon.
"Mama plângea și implora,
"cerând mai mult timp ca și cum s-ar fi chinuit pentru o ultimă gură de aer.
"M-a îmbrățișat cât de puternic a putut și a plâns.
"Lacrimile ei mi-au lovit cămașa ca gloanțele și mi-a spus că o să fim evacuați.
"Își tot cerea scuze. M-am gândit : "Nu am casă".
"'Ar fi trebuit să cer ceva mai ieftin de Crăciun.'
"În dimineața cu evacuarea, o lovitură puternică în ușă m-a trezit.
"Agentul era acolo să-și facă datoria.
"M-am uitat în sus spre cer, așteptând să se întâmple ceva.
"Mama nu are familie care să o sprijine și nici un venit.
"De ce să mai vin la școală și să iau note bune dacă nu am casă ?
"Autobuzul oprește în fața școlii. Îmi vine să vărs.
"Port hainele de anul trecut, aceiași pantofi vechi și nu am o tunsoare nouă.
"Mă gândeam că o să se râdă de mine.
"În schimb, sunt întâmpinat de câțiva prieteni
"din clasa de engleză de anul trecut.
"Și îmi dau seama că Dna. Gruwell,
"profesoară mea aiurită de anul trecut
"e singura persoană care m-a făcut să mă gândesc la speranță.
"Vorbind cu prieteni despre excursiile de anul trecut și ora de engleză,
"am început să mă simt mai bine.
"Primesc orarul și văd că prima oră e Engleză cu Dna. Gruwell în sala 203.
"Intru în cameră și îmi dau seama
"că toate problemele din viața mea nu mai sunt atât de importante.
"Sunt acasă."
Da, ești.
Dar ești un elev de onoruri.
Dacă te transferi la cursurile dnei. Gruwell,
gândește-te ce efect va avea asta asupra notelor tale.
Nu mă interesează asta. Notele mele o să fie aceleași.
Uitați, Dnă. Campbell.
Când am fost transferată aici prima dată, aveam o medie de 4.0.
Dar când am depus cerere pentru un transfer la Engleză și Matematică avansată,
mi s-a spus că ar fi mai bine să merg la cursuri cu cei ca mine.
Și când am intrat profesoara mea mi-a spus :
"Victoria, rar vezi câte un elev afro-american
"la cursurile speciale. " De parcă nu observasem.
Și când am întrebat un alt profesor
de ce nu citim mai multă literatură scrisă de negri, mi-a spus că :
"Nu citim literatură scrisă de negri din cauza sexului,
"drogurilor, înjurăturilor și sexului în afara unei relații !"
Mă gândeam că un simplu "Nu e potrivită" ar fi fost de-ajuns.
Erin nu poate face asta !
Elevii cu rezultate deosebite sunt ai mei.
Nu are voie să le predea. Nu e aici decât de un an.
Elevul a cerut asta.
Și Gruwell are susținerea lui Cohn.
Ce mă enervează e că sunt violenți, încalcă legea, distrug proprietatea școlară
Și la final îi tratăm ca pe ceva special. Le dăm recompense ca și cum..
Pur și simplu nu văd ce îi învăța asta.
Bună ! Îmi pare rău că am întârziat.
Ai mâncat ? Comand ceva. Ți-e foame ?
La ce întrebare vrei să-ți răspund prima dată ?
Dacă am mâncat sau dacă mi-e foame ? Am mâncat. Nu mi-e foame.
S-a întâmplat ceva foarte fain astăzi. Am primit un elev cu rezultate deosebite.
- Felicitări. - Nu e minunat ?
A cerut să vină la cursurile mele.
Poți să predai unui asemenea elev ?
Ce vrei să spui ?
Păi, tu te-ai obișnuit să predai genului tău de elevi.
Poți să predai cuiva care e deștept ?
Bineînțeles că pot.
Da, dar nu ai mai făcut-o până acum, nu-i așa ?
Adică, nu predai chiar ce predau toți ceilalți.
Notele elevilor mei au ajuns la 9.
Da, dar problema e că notele țin de perspectiva ta.
Nu învață ce trebuie să învețe copiii normali.
Copii normali ? Sunt.
Citesc "Jurnalul lui Anne Frank".
Învață vocabular, gramatică, ortografie, poezie.
În regulă. Îmi cer scuze.
Felicitări.
Ce ai ?
Știi, la petrecerea lui Deb te-am auzit spunând mai multor oameni
că sunt arhitect și că slujba mea e temporară.
Vreau să încetezi cu lucrurile astea, bine ? Îmi place slujba mea.
Bine.
Tu ai spus că o să fii arhitect.
Da, acum patru ani, înainte să ne căsătorim.
Să mă întorc acum la școala
pentru doi ani și să fac practică încă 3 ?
O să am peste 40 de ani.
În regulă. Credeam că încă îți dorești asta.
Nu contează dacă mi-o doresc, Erin. Asta nu înseamnă că o să se întâmple.
De ce nu ?
"Scrisul într-un jurnal e o experiență foarte stranie pentru cineva ca mine.
"Nu pentru că n-aș fi scris nimic înainte,
"dar și fiindcă mi se pare că mai târziu în viață,
"nici eu și nici altcineva nu o să fie interesat
"de reflecțiile meditative ale unei fete de 13 ani. "
"Se întâmplă lucruri îngrozitoare afară.
"La orice oră din zi,
"oameni neajutorați sunt luați cu forța din casele lor.
"Familiile sunt distruse. "
"Dacă pot fi eu însămi, voi fi mulțumită.
"Știu că sunt o femeie cu forță interioară
"și foarte curajoasă.
"Dacă Dumnezeu îmi permite să trăiesc, voi realiza mult mai multe decât a reușit mama vreodată."
"Decretele împotriva evreilor au venit în succesiune rapidă.
"Evreii trebuie să poarte o stea galbenă. Evreii trebuie renunțe la biciclete.
"Evreilor nu li se permite accesul în trenuri sau să conducă o mașină."
"Evreilor le este interzis accesul în teatre,
"cinematografe, sau alte locuri publice de distracție."
"Evreilor le este interzis să participe la concursuri sportive publice.
"Accesul la bazinele de înot, pe terenurile de fotbal și hochei
"și la toate celelalte terenuri sportive este interzis evreilor. "
"Nu pot să vă spun cât de groaznic e să nu poți ieși afară.
"De asemenea, mi-e foarte frică să nu fiu descoperită și împușcată."
"Nimeni nu se poate feri de conflict. Întreaga lume e în război.
"Și chiar dacă Aliații se descurcă mai bine,
"finalul războiului e departe. "
Bună ziua.
Când o să-l termine Anne pe Hitler ?
- Poftim ? - Știți d-voastră. Să-l omoare.
Eva, ăsta e "Jurnalul lui Anne Frank", nu "Greu de ucis".
Citește în continuare.
"Am vorbit despre cele mai intime lucruri,
"dar nu și despre cele mai apropiate de inima mea.
"Încă nu-l pot descifra pe Peter.
"E superficial ?
"Sau e retras din cauza timidității, chiar și cu mine ?"
- Anne și Peter o să se combine ? - Nu-ți spun.
"Îmi este de-a dreptul imposibil să-mi creez o viață pe o fundație
"de haos, suferință și moarte.
"Văd cum lumea se transformă încet dar sigur într-o sălbăticie.
"Văd cum suferă milioane de oameni, dar când mă uit în sus spre cer,
"Cumva simt că totul se va schimba înspre bine."
- Eva, ce s-a întâmplat ? - De ce nu mi-ați spus că moare ?
De ce nu mi-ați spus că o prind la final ?
Te urăsc pe tine și urăsc cartea asta.
Eva.
Dacă ea moare, atunci cum rămâne cu mine ? Despre asta ce ai de spus ?
- Anne Frank a murit, dar ea.. - Nu-mi vine să cred că au prins-o !
Nu trebuia să se întâmple asta în poveste ! Nu e corect !
- Pentru că e adevărat ? - Nu vorbeam cu tine !
Vorbești în prezența mea. E același lucru.
Vezi tu, pentru mine nu e moartă deloc.
Câți dintre prietenii tăi care sunt morți acum au fost uciși ?
Prea mulți ca să-i pot număra.
Despre câți dintre ei ai citit într-o carte ?
I-ai văzut la televizor sau măcar într-un ziar ?
De asta povestea e faină.
Era de vârsta noastră.
Anne Frank înțelege situația noastră, situația mea.
Și tipa aia, Miep Gies, cea care a ajutat=o să se ascundă ?
Î mi place de ea.
Am luat mai multe cărți despre ea din bibliotecă.
Ți-ai folosit permisul ?
Nu.
În regulă, ascultați-mă. Marcus mi-a dat ideea.
În loc să faceți o recenzie și un eseu despre "Jurnalul lui Anne Frank",
pentru proiectul nostru vreau să-i scrieți câte o scrisoare lui Miep Gies,
Femeia care i-a ascuns pe cei din familia Frank.
Încă e vie și trăiește în Europa.
În scrisoare, vreau să-i spuneți ce părere ați avut despre carte.
Spuneți-i despre propriile voastre experiențe. Spuneți-i orice vreți voi.
Dar vreau ca scrisorile să fie perfecte,
așa că pregătiți-vă să faceți mai mult de o variantă, bine ?
O să citească scrisorile ?
Deocamdată e o temă de scriere. O să le citesc eu.
Ar trebui să facem cumva să le citească.
- Da, puteți face asta, nu-i așa, dnă. G ? - Păi, nu prea știu.
Poate ar trebui s-o aducem aici să ne vorbească.
Și să ținem o masă mare iarăși.
Stați puțin.
Hei, toată lumea, ascultați ! E o femeie în vârstă !
Nu știu cum să intru în contact cu ea. Nici nu știu dacă poate călători.
Și ar fi foarte scump.
Am putea să strângem banii.
Dnă. G ?
Când o să vină Miep Gies pot să fiu eu cel care o escortează ?
Cinci.
Bună ziua, încerc să obțin numărul de telefon
al Fundației Anne Frank din Basel, Elveția.
Intră, Margaret.
Dna. G a trimis scrisorile noastre la Amsterdam
lui Miep Gies însăși.
Când dna. G se hotăra să facă ceva,
nu aveai cum s-o oprești, pe bune.
Și după ce am strâns banii s-o aducem la Long Beach, era acolo.
Dar, la naiba, nu mă așteptam să fie așa scundă.
Recompensa pentru un evreu era cam de 2 dolari.
Cineva care avea nevoie disperată de bani le-a spu celor din Gestapo.
Pe 4 August, au intrat în biroul meu
și un bărbat a îndreptat un pistol spre mine și a zis : "Nu scoate un sunet."
"Nici un cuvânt."
Și apoi s-au dus în sus pe scări, direct în pod.
M-am simțit atât de neajutorată.
O auzeam pe Anne cum țipă, cum se aruncau lucruri prin cameră.
Așa că am alergat spre casa mea.
Am căutat niște cercei și ceva bijuterii, știți,
orice aș fi putut duce înapoi cu mine ca să-i mituiesc.
Așa că am dus toate lucrurile astea înapoi cu mine
și soldatul acela și-a luat pistolul
și mi l-a pus la tâmplă.
Puteai fi împușcat sau trimis într-un lagăr dacă ascundeai evrei.
Și un alt soldat mi-a recunoscut accentul.
Era austriac, ca și mine,
dar eu fusesem adoptată de o familie olandeză.
Și el i-a spus soldatului cu pistolul să mă lase să plec.
Nu trece o zi fără să îmi aduc aminte de 4 August
și fără să mă gândesc la Anne Frank.
Da ?
N-am avut niciodată un erou model până acum.
Dar d-voastră sunteți eroul meu.
Nu, nu, tinere, nu.
Nu sunt un erou. Nu.
Am făcut ce am făcut pentru că era lucrul corect.
Asta e tot.
Știți, suntem cu toții oameni obișnuiți.
Dar chiar și o secretară obișnuită sau o femeie casnică sau un adolescent
poate, în felul său, să aducă lumină
Într-o cameră întunecată.
Nu-i așa ?
V-am citit scrisorile,
iar profesoara voastră mi-a povestit multe despre experiențele voastre.
Voi sunteți eroii.
Sunteți eroi în fiecare zi.
Chipurile voastre mi s-au întipărit în inimă.
Ți-e foame ?
Știi ce ai de spus în sala de judecată ?
Știu ce trebuie să spun.
Da.
- Știi cum stau lucrurile. - Știu.
Și omul acela care l-a trimis pe tatăl tău în închisoare,
știa că semnează condamnarea unui om nevinovat.
Dar, știi,
Tot ce făcea era să
îi protejeze pe cei de-un neam cu el.
Ce naiba vrea toată lumea de la mine ?
Hei, mamă. Mamă.
Ce naiba cauți aici ?
Vreau să mă întorc acasă. Nu vreau să mai fiu vagabond.
Îmi pare rău.
Vreau să mă schimb. Nu pot face asta singur.
Am nevoie de tine, mamă.
Am nevoie de tine.
La ce oră se întâmplau acestea ?
V-am mai spus, în jur de 21:00. 21:30.
Și l-ați văzut bine pe acuzat,
Grant Rice, în magazin ?
V-am spus că se juca un joc video.
Și ce s-a întâmplat după ? Ce ai văzut ?
Păi, a luat-o razna pentru că pierduse la joc
și a început să țipe și să amenințe pe toată lumea.
A amenințat pe toată lumea ? Te-a amenințat pe tine ?
Nu. Pe proprietarul magazinului.
Voia să primească banii pentru joc înapoi.
Și ce a făcut proprietarul magazinului ?
A țipat și el. Și se certau.
Apoi el, acuzatul, a dărâmat ceva și a ieșit din magazin.
Si ce s-a întâmplat după ? Ce ai văzut ?
Am văzut..
Paco e vinovat.
Paco l-a omorât pe tip.
Tata nu vrea să mai vorbească cu mine.
Și trebuie să stau retrasă o perioadă pentru că s-a răspândit vorbă să fiu bătută.
Așa că trebuie să stau la mătușa mea.
Mătușa mea stă și mai departe de școală,
așa că mă întrebam dacă aș putea, știți,
să stau aici cu d-voastră mai mult,
să stau mai târziu
ca să îmi pot face temele, pentru că se face târziu până când ajung acasă.
Poți să stai aici cât de mult vrei.
Și te pot duce cu mașina la mătușa ta dacă se face prea târziu.
Dnă. G, să n-o luăm razna.
Cred că am culoarea ta.
Treceți pe la recepție înainte
și o să am hartă pentru d-voastră. Da, așa e bine.
Stai ! Gata !
Ai încă trei secunde. Mergi !
.. i-au înfuriat și au provocat manifestări violente.
În 1961, un grup interrasial de activiști pentru drepturile civile au călătorit într-un autobuz prin Sud,
ca un manifest contra segregației rasiale.
negrii au stat în față, albii în spate.
Au fost atacați, loviți cu grenade artizanale.
În Montgomery, Alabama, Jim Zwerg s-a oferit să coboare primul din autobuz,
știind că îi aștepta o mulțime furioasă.
A fost bătut aproape mortal până când ceilalți au reușit să scape.
Genul ăsta de curaj este incredibil pentru mine.
Mi-era frică și numai să fiu în clasa asta,
pentru că întotdeauna am fost puștiul prostovan din școală, chiar și între prieteni.
Dar nu mai sunt așa.
Și trebuie să am un fel de curaj,
pentru că puteam minți ca să scap de aici, dar am rămas.
Am rămas.
Bună, am ajuns !
Îmi pare rău, s-a făcut târziu. I-am dus pe copii acasă cu mașina. Nu voiam să ia autobuzul.
N-o să-ți vină să crezi ce s-a întâmplat.
Sunt atât de obosită.
E foarte drăguț, totuși. Nu mai vor să meargă acasă.
Ne simțim atât de bine împreună. Mă duc să fac un duș.
Dacă mai bei un pahar, o să te apuce durerile de cap.
Tu ți-ai împachetat lucrurile și crezi că vinul o să-mi dea dureri de cap ?
De ce faci asta ?
Pentru că nu îți ofer destulă atenție ?
Nu, nu de asta.
Doar că.. Am impresia că trăiesc o viață cu care nu am fost de acord.
Erin, e doar..
E prea greu.
Viața ta e prea grea ?
Cred că ceea ce faci e nobil.
Și bun. Sunt mândru de tine.
Chiar sunt.
Vreau doar să-mi trăiesc viața fără să mă simt prost cu ea.
- Nu încerc să te fac să te simți prost. - Nu trebuie să încerci.
Nu am plănuit să devin responsabilă pentru copii ăștia.
- Atunci cine ți-a cerut asta ? - Nimeni nu mi-a cerut asta !
Nici măcar nu sunt copiii tăi !
De ce trebuie să fiu întrebată ? Scott..
Mi-am dat seama în sfârșit ce trebuie să fac și îmi place la nebunie.
Când îi ajut pe copiii ăștia să ofere un sens existenței proprii,
toată viața mea capătă noi înțelesuri.
Cât de des i se întâmplă așa ceva unui om ?
- Atunci de ce ai nevoie de mine ? - Ești soțul meu.
De ce nu mă poți susține și bucura împreună cu mine așa cum fac soțiile cu soții ?
Pentru că nu îți pot fi soție.
Mi-aș dori să pot face asta să sune mai puțin groaznic.
Erin ?
Dacă ai avea de ales între mine
și clasă,
pe cine ai alege ?
Dacă mă iubești, cum mă poți întreba așa ceva ?
Erin, privește-mă.
Asta e tot ce pot deveni.
Asta e tot. Nu sunt ca unul dintre copiii tăi. Nu mai am potențial în mine.
Vezi, nici tu nu vrei să fiu aici,
pentru că dacă ți-ai dori asta, cum ai putea să stai toată seara la școală ?
Nu e adevărat. Vreau să fiu aici. Te iubesc.
Iubești ideea pe care o reprezint.
Dar e o idee atâta de minunată.
Știu.
Tati ? Bună.
Știi, de fapt încercăm să sun pe altcineva
și am format numărul tău din greșeală. Scuze.
O să te sun mâine, bine ?
Trebuie să dau un telefon. Te iubesc.
Dna. G. ne-a dat să citim "12 bărbați furioși".
E vorba despre cum a reușit un jurat să întoarcă opiniile altor 11.
Mi-a dat mari speranțe.
Azi la ora 2:00, fratele meu a primit verdictul pentru propriul său proces.
N-a avut parte de o echipă de avocați de top ca O.J., doar de un avocat acordat din oficiu
care probabil credea că e vinovat.
Și mi-am dat seama că "12 bărbați furioși" e doar o carte și nimic mai mult.
Fratele meu a primit o pedeapsă cu închisoarea de la 15 ani pe viață.
Justiția nu înseamnă că tipul cel rău ajunge la închisoare.
Înseamnă doar că cineva plătește pentru crimă.
Deci, acum ai timp ?
Știe cineva pe unde e Andre ?
Nu l-am văzut în autobuz.
Da, nici eu n-am vorbit cu el.
Dna. G ?
O să avem aceeași sală și la anul ?
Nu știu. O să fiți juniori (anul 3) anul viitor.
Cum adică ?
Păi, eu predau la clasele de boboci și de anul 2.
Adică nu o să fim cu d-voastră anul viitor ?
Păi..
Eu nu predau la clase de juniori. Credeam că ați înțeles asta.
Ce ? Despre ce vorbești acolo ?
Nu vrei să ne predai anul viitor ?
Ba sigur că da. Dar nu pot.
- De ce nu ? - Din cauza Comitetului De Educație.
Așa e regulamentul.
Dna. G. nu a petrecut destul timp aici ca să se titularizeze pe post.
Cui îi pasă de titularizare ?
La naiba ! Nu pot face asta ! N-au dreptul !
- Dnă. G., ăsta e locul nostru. - Da.
Toată lumea se înțelege cu restul. Toți ne cunoaștem între noi.
Ăsta e singurul loc unde putem fi noi înșine.
Nu există alt loc ca ăsta pentru noi.
Așa e.
Nu am voie să predau la clase de juniori și seniori (an 4).
Nu aveți voie ?
Dnă. G, ne putem lupta cu asta, știți, ca Freedom Riders.
Da, da, o să mergem prin diverse locuri într-un autobuz.
Numai că de data asta, dacă încearcă să ne atace,
o să spargem câteva dintre căpățânile membrilor COmitetului.
Marcus.
Sau putem merge la ziare, media. Le putem atrage atenția.
Sau putem să scriem "Nenorociți" pe clădirea administrației
cu vopsea în mai multe culori.
E o idee. Putem s-o facem.
Ce ?
Astea sunt cărțile mele, nu ale lui Scott. Împachetez ce nu trebuie.
Dragă, ia o pauză.
Așează-te.
Nu-mi vine să cred că divorțez.
Nu credeam că se va întâmpla așa ceva vreodată.
Ce să fac acum ?
La anul, nu o să mai am nici copiii mei.
Crezi că ar trebui să rămâi cu ei ?
Sau e mai bine să meargă mai departe ?
Nu știu.
E doar o slujbă, cum ai spus tu.
Da, așa e.
Dar ți-ai împlinit datoria ?
Ascultă-mă puțin.
Ce ai făcut cu acei copii..
Nu găsesc cuvinte să îmi exprim admirația.
Dar un lucru e clar, ești o profesoară nemaipomenită.
Specială.
Ai ost binecuvântată cu o mare povară, fiica mea.
Și te invidiez din cauza asta.
Și te admir.
Câți tați au ocazia să le spună asta fiicelor lor
și să vorbească serios ?
Ceea ce sugerează ea este împotriva Statutului Sindicatului.
Nu are voie să continue cu elevii ei și să le predea în anul 3.
Nu e aici decât de doi ani.
Sunt profesori care au longevitate aici,
care au muncit mult mai mult
pentru a obține o titularizare pe post.
Ca să nu ami vorbim de experiență în predatul la clase cu elevi de calibru înalt.
Programul pentru elevi cu rezultate deosebite este sub jurisdicția noastră.
Nu vreau să înlătur acest program.
Nu vreau decât să rămân cu elevii mei anul viitor.
Nu are voie. Eu mă ocup de juniori.
Comitetul de Educație nu va permite așa ceva.
Rotațiile profesorilor vor fi deranjate,
programările pentru pensionari vor trebui să fie reevaluate,
arătând lipsă de respect pentru profesori mult mai experimentați
care se axează pe cursuri,
nu pe relații publice și articole de ziar.
Nu am cerut eu ca acele articole să fie scrise.
E în miezul unui divorț.
Stau până târziu în clasa ei, mănâncă, joacă jocuri !
În regulă, să ne calmăm puțin, bine ?
Speram să putem discuta rațional despre situația asta,
Poate să ajungem la un fel de aranjament.
- Nu există nici un fel de aranjament.. - Margaret.
Carl, uite.
Lăsând deoparte toate resentimentele evidente pentru moment,
chiar dacă s-ar face un aranjament
și ea ar putea să predea la clase de juniori, nu există un plan de curs acreditat
în curriculum pe care să-l poată preda.
Decât dacă Brian renunță la una dintre grupele lui pentru o clasă de boboci.
Nu.
Atunci nu pot face nimic.
Asta-i tot ?
Chiar dacă vă vine greu să credeți, Dnă. Gruwell,
mai există și alți profesori talentați în școala asta.
Dacă chiar ai obținut rezultatele de care ne vorbești,
elevii tăi ar trebui să fie pregătiți să meargă mai departe.
Poate chiar vor avea multe de învățat de la profesori mai experimentați.
Nu le puteți preda. Nici măcar nu îi agreați.
Ce legătură are asta cu predatul ?
Sunt profesoară de peste 30 de ani.
Am elevi cu care încă păstrez legătura.
Știu ce înseamnă să fii iubit de o clasă !
Habar n-ai câte lupte am purtat
ca să fiu un profesor mai bun
și acum, deodată, tu crezi că nu sunt capabilă să îți educ elevii ?
Să știi că dacă vor ajunge la alți profesori și vor avea rezultate proaste,
va fi din cauză că nu au fost destul de bine pregătiți !
Va fi pentru că tu ai dat greș, nu ei !
Andre ? Așteaptă puțin înainte să intri.
Am auzit despre condamnarea fratelui tău. Îmi pare rău.
De asta ai lipsit așa de mult ?
Am avut alte lucruri de făcut.
În legătură cu asta.
Proiectul de autoevaluare
avea scopul de a-ți evalua propria muncă școlară.
Ți-ai dat nota 4. De ce ?
- Atâta simt că merit, asta e tot. - Nu zău !
Știi ce e asta ?
E un mare " Du-te Dracu' !" adresat mie și întregii clase !
Nu vreau scuze. Vreau să știu cu ce te confrunți.
Toți ne confruntăm cu ceva.
Așa că ai face bine să te hotărăști odată, pentru că până când o să ai tupeul
să te uiți drept în ochii mei și să-mi spui că asta e tot ce meriți,
nu te las să pici,
chiar dacă asta înseamnă să vin la tine acasă în fiecare seară
până când îți termini temele.
EU știu cine și ce ești.
M-ai înțeles ?
Eu te văd cum ești.
Și nu vei pica.
Așa că ia o pauză mică. Adună-te și apoi intră în clasă.
Vreau o altă evaluare.
Un 4. Ce, ai luat-o razna ?
Vreau ca voi să știți că eu și Dr. Cohn ne-am străduit cât am putut.
Dar s-a hotărât că nu putem rămâne împreună și în anul 3.
- Ce ? - Cum ?
Voi.. Stați puțin.
Stați puțin.
Nu ! Nu merge așa, Ma' !
Uitați, în primul rând nu sunt mama nimănui de-aici, bine ?
Nu, nu înseamnă mamă.
E un semn de respect pentru tine.
Ascultați-mă.
Toți.
Nu mă folosiți pe mine ca pe o altă scuză pentru a eșua.
Ați ajuns în anul 3 de liceu.
Gândiți-vă cum ați făcut asta.
Toată lumea din sala asta are o șansă de a absolvi.
Unii dintre voi veți fi primii din familia voastră care vor reuși.
Primul cu posibilitatea de a merge la colegiu.
Unii s-ar putea să avanseze mai rapid ca alții.
Dar toți veți avea șansa.
Și voi ați făcut asta. Nu eu.
Acum, mai am
un ultim proiect pentru voi.
- Dnă. G. - Da ?
Dna. G voia să ne adunăm toate jurnalele într-o carte, ca cea scrisă de Anne Frank..
L-a convins pe un om de afaceri, John Tu,
sa doneze 35 de computere ca să putem lucra.
Ne-a spus că avem ceva de spus lumii.
Nu mai eram doar niște puști într-o clasă.
Eram scriitori cu propriile voci, fiecare cu povestea noastră.
Și chiar dacă nimeni altcineva nu o citea,
cartea urma să fie ceva ce puteam lăsa în urmă care să spună că noi am fost aici,
că asta s-a întâmplat, că am însemnat ceva.
Chiar și numai unul altuia. Și noi nu vom uita.
Dna. G nu ne-a promis că va fi publicată sau ceva de genul ăsta,
dar o puteam scoate în lume și singuri.
Ne-a cerut să găsim un titlu,
un nume pentru grupul nostru.
Jurnalul Scriitorilor Pentru Libertate
Tocmai am primit un telefon de la Karin Polacheck
de la Comitetul Educației.
Urmează să aibă loc o întâlnire cu Dr. Cohn despre cursurile tale.
- Știi ceva despre asta ? - Nu.
Elevii aceștia, clasa aceasta, au devenit o familie.
Pentru cine ? Pentru tine ?
Unii pentru ceilalți.
Sala 203 e un fel de cămin pentru ei.
Încrederea lor depinde de această unitate a grupului.
Odată ce vor înceta să mai fie elevii ei,
credeți-mă că vor reveni la vechile lor obiceiuri.
Punctajele lor la lectură și capacitățile de a scrie au crescut remarcabil, dnă. Campbell.
Statistic vorbind. Dar ce a realizat ea de fapt ?
Cum rămâne cu elevii noi care vin în școală în fiecare an ?
Poate repeta procesul în fiecare an ?
Metodele ei nu sunt practice,
imposibil de implementat în mod sistematic.
Ce ar fi dacă fieare profesor ar lucra așa ?
Milioane de copii
trec prin sistemul educațional din această țară
și avem nevoie de ceva
de care să beneficieze cât mai mulți dintre ei,
nu doar câteva cazuri speciale.
Și tu chiar crezi că poți crea această familie în fiecare clasă,
Pentru fiecare an, pentru fiecare elev căruia îi predai ?
Nu știu.
Mulțumesc.
Hei, uite-o pe dna. G !
Ce s-a întâmplat ?
Deci ? O să rămânem împreună în anul 3 ?
Nu.
- Ce ? - Ce ?
O să fim împreună în anul 3 ȘI în anul 4.
DA !!
Mulți dintre Scriitorii Pentru Libertate au fost primii membri ai familiilor lor
care au absolvit liceul și au intrat la colegiu.
Urmându-și câțiva dintre elevi, Dna. G a plecat de la Wilson
pentru a preda la Universitatea de Stat din California, în Long Beach.
"Jurnalul Scriitorilor Pentru Libertate" a fost publicat în 1999.
Erin Gruwell și Scriitorii Pentru Libertate au înființat fundația cu același nume
cu scopul de a recrea succesul sălii 203 în săli de curs din întreaga țară.
Erin Gruwell și Scriitorii Pentru Libertate în 2006
traducerea și adaptarea: anatem - anatem@gmail.com